dne 5.4.2014 se konala jarní vycházka z Oldřichova v Hájích do Hejnic viničnou.Akce dostala název „Maruška“.Babička Erika oslavovala s přátely narození vnučky Marušky.Ze zastávky ČD se krátce stal výčep.Bylo to příjemné zpestření výletu.
V únoru jsme se opět po roce vypravili s lyžemi „do světa“. Loňské Krušné hory jsme letos vyměnili za Jeseníky a hlavně loňskou bezsněžnou zimu letos nahradily docela solidní sněhové podmínky. Letos se nás vydalo osm (7 členů KTF), tudíž se jelo dvěma auty. Měli jsme objednané ubytování v hotelu Paramon v Suché Rudné ( cca 8km od Karlovy Studánky) na 5 nocí od středy 11. do pondělí 16.2. Celou délku pobytu jsme využili čtyři, druhá půlka jela z prac. důvodů domů již v neděli.
Po té, co jsme ráno pobrali všechny účastníky i se zavazadly,tak jsme se obě auta v 8 hod ráno sjela u motelu Daniela. Cesta po polské dálnici celkem slušně ubíhala a tak již po poledni jsme se přes přechod ve Zlatých horách vrátili zpět do vlasti a ve Vrbně pod Pradědem jme se zastavili na oběd a v místním infocentru jsme se vybavili informacemi i infomateriály. Po té jsme se již vydali do Suché Rudné, kde jsme byli na recepci hotelu Paramon seznámeni s důležitými informacemi ohledně ubytování a stravování a pak jsme se tedy vybalili a ubytovali. Po té jme ochutnali pivko přímo v hotelu – bylo to Budvar 12°a bohužel nic moc, a tak jme vyrazili na obhlídku Suché Rudné, kde jsme objevili hospůdku s docela solidní Plzničkou a tam jsme tedy každého večera chodili doplňovat energii zracenou našimi sportovními výkony.
Ve čtvrtek ráno po vydatné snídani jsme vyjeli na parkoviště Hvězda u Karlovy Studánky a dále busem na Ovčárnu. Vítalo nás krásné jasné počasí s teplotou těsně pod bodem mrazu (bylo to na modrý vosk), krásně upravená stopa, akorát místy dost foukalo. A tak jsme se vydali vzhůru na Praděd. Ten jsme po té úspěšně zdolali a výtup jsme oslavili stylově – pivem zn. Praděd. Já jsem tedy dovršil tzv. trojkorunu Pradědu – byl jsem zde pěšky, na kole a nyní i na lyžích. Potom jme sjeli zpět na Jesenickou magistrálu a pokračovali na chatu Ovčárna. Zde jsme museli podstoupit „dvojboj“ – místní vyhlášený borůvkový sen + Radegast. Stále bylo krásné počasí, teplota se již přhoupla přes nulu, a někteří již přimázli fialový, ale já dojel v pohodě na modrý. Vrátili jsme se tedy zpět na Ovčárnu a ujeli tak celkem cca 15 km.
V pátek jela polovina na Praděd na sjezdovky a naše druhá polovina se vydala na běžkách opět z parkoviště Hvězda na běžkách směr Malá Morávka. Přesto že počasí, bylo stále nádherné a stopa upravená, tak v těchto nižších partiích vzhledem k denním plusovým teplotám a nočním mrazům byly již terény značně namrzlé a tudíž šlo o hubu a náročné to bylo na mazání. V Dolní Morávce v restauraci na Kovárně jsme si dali oběd a vydali se cestou která nyní vedla po opačné straně silnice. Byla to již opravdu ledová pakárna, kde již ani klistr nepomáhal a tak poslení km do kopce již byly pěšky s běžkami v ruce. Ujeli a ušli jsme cca 26 km a měli toho docela dost, taže večer kromě Plzničky přišla vhod i hotelová sauna.
V sobotu ráno zmohla Honzu bolest zubu tak, že musel vyhledat zubní pohotovost v Bruntále. Polovina z nás pojala sobotu jako odpočinkový den a šla pěšky poznávat krásy lázní Karlova Studánka. Po té co jsem dovezl Honzu od zubaře tak jsme se po desáté hodině rozhodli, že pojedeme do Rejvízu v jehož okolí měly být den staré upravené stopy. Ty sice byly, ale opět to byl jeden led. Po té, co si Ondra sedřel ksicht a Zbyněk čelo jsem to já po 2km vzdal a radši jse se prošel po svých. Zbylí tři stateční to však nevzdali a i díky tomu, že trochu zabloudili ujeli cca 15 -19 km.
V neděli se polovina musela již z prac. důvodů musela vrátit domů a my zbylí čtyři jsme věděli, že pokud se chceme pěkně projet, musíme opět někam do vyšších partii. A tak i kyž to bylo 60 km cesty autem, tak jsme se vydali do stop okolo chaty Paprsek. Ta se již nachází na rozmezí Jeseníků a Rychlebských hor a měl by to být běžkařský ráj. Autem jsme dojeli pod sjezdovku Paprsek a nechali se vyvézt lanovkou nahoru k chatě. Zde se nachází několik běžeckých okruhů ( prý celkem až 85 km denně upravovaných stop). Počasí bylo opět excelentní a tak jsme se vydali na cca 15 km okruh zvaný „Velký Šengen“, který vede zčásti i po polské straně hranice se zajížďkou k Medvědí boudě. Po občerstvení na chatě Paprsek jsme sjeli docela pěkným sešupem dolů na parkoviště. Ujeli jsme as 18 km a bylo to moc pěkné.
V pondělí ráno jsme se probudili do hnusného mlhavého mrazivého rána -to znamenalo, že počasí jsme zkrátka měli objednané, zkazilo se až při našem odjezdu.
Myslím, že akce se celkem vydařila – ubytování ucházející a odpovídající cenové relaci, stravování bylo vynikající a počasí až neskutečné. Na závěr jsme si ale řekli, že co se týče běžek – Šumava je zkrátka Šumava. A tak je snad jasné, kam se budeme chtít vydat za rok…
- Před odjezdem
- Na Jesenické magistrále
- Jesenická magistrála
- Jesenická magistrála
- Jesenická magistrála
- Jesenická magistrála
- Jesenická magistrála
- Na Pradědu
- Praděd na Pradědu
- Jsme na Pradědu!
- Jsme na Pradědu!
- Švýcárna
- Dvojboj na Švýcárně
- Na Švýcárně
- Na hotelu nám zazpívala i Lucie Bílá (Travestishow)
- Na sjezdovkách
- Na sjezdovkách
- 26 km dá zabrat…
- Zmrzlá stopa je sviňa
- Zmrzlá stopa je sviňa
- Na chatě Paprsek
- Okolo Paprsku
- Ovčárna
V sobotu 17.1.2015 jsme pro členy našeho klubu a další příznivce turistiky připravili vycházku do okolí Frýdlantu – z Arnoltic údolím Bulovského potoka přes Jaklovo údolí zpět do Frýdlantu se zakončením v Zámeckém pivovaru Frýdlant, kde byla dohodnuta prohlídka. Trasa maximálně 10 km.
Přestože asi v osm hodin začalo slušně pršet, dorazilo na sraz na autobusovém nádraží v devět hodin překvapivě dost turistů a tak z Arnoltic za trvalého deště vyrazilo celkem 26 dospělých a 2 děti.
Pršet přestalo asi po třech kilometrech před brodem Bulovského potoka (západní rozcestí) a tak se hned zlepšila nálada. Cestu zpestřila i 2 telata, která utekla z ohrady a část cesty do Jaklova údolí šla před námi. Nakonec podběhla pod ohradníkem ke zbytku stáda a začala bučet jakoby nám chtěla za nucenou procházku vynadat.
V Jaklově údolí ještě některé čekala příjemná zastávka u Jardy s ochutnávkou (DĚKUJEME).
Potom už jen cesta z kopce na oběd v jídelně Miroslava Proška a přesun do Zámeckého pivovaru Frýdlant. Tam se nás sešlo celkem 32 a na dvě poloviny jsme absolvovali zajímavou prohlídku celým areálem pivovaru s podrobným výkladem. Příjemné bylo i posezení v Pivovarském klubu a ochutnávka piv Albrecht 12° světlé, Albrecht 13° černé, Albrecht IPA 17°.
Děkujeme tak Marku Vávrovi za umožnění prohlídky pivovaru a Pavlu Paloušovi za zajímavý výklad během prohlídky a frýdlantskému pivu a pivovaru přejeme tradiční „Dej Bůh štěstí“.
Mapu s plánkem trasy si můžete prohlédnout na http://www.mapy.cz/s/fjQm
V neděli 13.7. v 10.30 se nás za pěkného počasí u prodejny Kola Cirkl sjelo osm (pět členů KTF). Evžen Cirkl dorazil na novém supermoderním elektrokole KTM a tak jsem konstatoval, že nyní již mám v kopcích poslední místo předplacené. Jeli jsme přes Horní Větrov do Dětřichova a od začátku Dětřichova, přes celé Heřmanice až do polské Bogatyni jsme si užívali jízdy po fungl novém asfaltovém koberci – to ta jízda hned jinak odsýpá. Dále jsme pokračovali přes Opolno zdroj, Kopaczów do Hrádku nad Nisou. Žádný zájemce o koupel V Krystýně se nenašel a tak jsme jeli dále přes Chotyni, Dolní Suchou do Chrastavy, kde jsme si na náměstí dali oběd. Když jsme již zaplatili a chtěli jet dále, tak se zatáhlo a spustil se pěkný liják a tak jsme si nebrovolně museli dát ještě jedno pivko a kafe. Déšť ale poměrně rychle ustal a tak jme ještě po vlhké silnici jeli směr Nová Ves. I zde jsme si již část cesty užívali jízdy po nové silnici, ale na druhou půlku si ještě chvilku počkáme – opravy po povodních jdou hezky, ale pomalu… V Nové Vsi se rozhodlo o nejkratší variantě domů a tak jme jeli přes Mlýnici a Albrechtice do Frýdlantu.j
Ujeli jsme asi 60 km, dešťovou přeháňku jsme přečkali v hospodě a tak se to snad vydařilo. Za týden asi vynecháme, protože já mám víkend pracovní a navíc se v sobotu otvírá Frýdlantský pivovar!
Další cyklovyjížďku jsem se rozhodl naplánovat do polské Lubaně, kde probíhaly Lubaňské slavnosti. I přes pěkné počasí, byla účast tentokrát slabá, na startu jsme se v 11hod sjeli jen dva, já a Pepa Pešek. Ozval se ještě Darek Jurkovič, že musí nejprve dovařit oběd pro dceru a v Lubani že nás dojede. A tak jsme ve dvou vyrazili přes Řasnici, Srbskou, Lešnou a dojeli do Lubaně. Zde jsme se potkali i s účastníky autobusového zájezdu z Frýdlantu, mezi nimiž byli hojně zastoupeni naši kamarádi z Klubu turistů Frýdlant. Dle plakátů jsem si myslel, že to bude něco jako naše Valdštejnské slavnosti, ale proti nim to byl „slabší odvar“. Trochu jsme si prohlédli místní hezké starobylé městečko a když jsme ochutnávali polské pivko Žiwiec (české je lepší), tak volal Darek, že v Lešné prorazil plášť, a že se asi bude muset vrátit. Nakonec po provizorní opravě pomalejší jízdou dorazil a dojel i nejkratší cestou zpět. My jsme s Pepou jeli zpět do Lešné, kde jsme odbočili směr Pobiedna a přes hranice jsme přejeli do Nového Města, kde jsme ve Sluníčku doplnili tekutiny. Dále již jen z kopečka do Frýdlantu. Ujeli jsme něco málo přes 70km, počasí bylo krásné a byla to parádní vyjížďka – kdo nejel ať lituje.
Výlet pořádal Vašek a ráno nás do smědavského autobusu nastoupilo 13 (12 členů KTF) a v Novém Městě ještě přistoupili dva novoměštští kamrádi, takže nás bylo celkem 15. Nejsilněji zastoupen byl tradičně klan Motyčků, kterých bylo tentokrát 5, tedy celá třetina! Počasí nebylo zezačátku nic moc, díky čemuž byl bus poloprázdný, ale nakonec byla ideální teplota na chození, viděli jsme i sluníčko, jen na vrcholcích občas trochu víc foukalo.
Ze Smědavy jsme vyrazili na na Knejpu, kde proběhlo první občerstvení. Dále jsme pokračovali přes Černou horu, Holubník, Ptačí kupy na Hřebínek. Jen do zdejšího občerstvení dorazilo pár turistů z Frýdlantu, hned došlo pivo! Zde někteří (hlavně starší) účastníci odepřeli předsedovi poslušnost a šli nejkratší cestou do Ferďáku do hospody. Nás 7 poslušných šlo s Vaškem dle jeho plánu přes Bílou kuchyni a Malý Štolpich do Ferdinandova do restataurace U tetřeva, kde již čekali ostatní. Zde jsme si dali pivko a dobrý oběd až na předsedu, který se jediný oběda nedočkal… Ušli jsme necelých 20km a již nás čekala pouze cesta do Hejnic kde jsme akorát stihli smědavský autobus zpět do Frýdlantu.
Po delší době jsme opět vyrazili na kola. Sešlo se nás tentokrát osm, všichni členové KTF. Jeli jsme přes Raspenavu, Oldřichov v Hájích, Mníšek do Krásné Studánky, kde jsme navštívili místní minipivovar. Zpět do Frýdlantu jsme jeli přes Filipov a Albrechtice. Počasí bylo ideální na kolo, ne moc teplo a hlavně bez deště i bez defektu. Ujeli jsme okolo 40km. Děkuji všem za účast.
Stalo se již mnohaletou tradicí, že naše „trochu věkově mladší odnož KTF“ vždy na přelomu května a června vyráží na prodloužený víkend do některé lokality naší krásné vlasti, kde vždy podnikneme nějaké turistické, či cykloturistické aktivity, tak po večerech doženeme nějaké oslavové resty, na které doma není čas – letos jedny narozeniny a jeden svátek. Přestože každý rok se snažíme jezdit někam jinam, letos jsme se opět po roce vrátili do Janských lázní, protože před rokem jsme tam zažili pouze povodně a z chalupy jsme téměř nevylezli.
Takže s nadějí, že horší počasí než loni už být nemůže jsme ve čtvrtek 5.6. ráno vyrazili. Bylo nás celkem 11 z toho 9 členů KTF. Protože počasí bylo celkem pěkné, někteří jsme již v Horním Polubném sundali kola z auta a poračovali vlastními silami. Díky častým semaforům podél Jizery kvůli rekonstrukci silnice jsme na kole dokonce ještě jednou naše motorizované kolegy předjeli. Cestou přes Vrchlabí, Černý důl a Hofmanovy boudy jsme najeli asi 55km. Na chalupě na nás stejně jako loni čekala domácí bábovka od paní majitelky a naražený svijanský soudek od již zabydlených kamarádů. Zjistili jsme že 1. června byla otevřena Letní krkonošská pivní stezka k jejímuž splnění je třeba navštívit čtyři krkonošské minipivovary a v každém si dát 2 piva, což byla výzva.
Přestože večer proběhla menší oslava Michalových narozenin, v pátek byl časný budíček a již v 7.10 jsme odjížděli autobusem do Pece pod Sněžkou s jediným cílem – nejvyšší hora ČR. Někteří šli z Pece až nahoru po svých, někteří po svých na Růžovou horu a dále lanovkou, další využili nové lanovky již z Pece. Všechny tři skupiny jsme se sešli na Luční boudě, kde jsme ochutnali pivko z místního nejvýše položeného pivovaru v republice a 1/4 pivní stezky byla splněna. Dále jsme šli přes Výrovku, Dvorskou boudu na Friesovy boudy, kde mají rovněž svůj minipivovar a tak po další ochutnávce bylo 1/2 pivní stezky splněno. Ještě nás čekala cesta přes Hrnčířské boudy a Kolínskou boudu až na Černou horu odkud jsme jen tak tak stihli poslední lanovku v 18 hod do Janských lázních Někteří ušli 30km, další 26 a i ti kteří jeli lanovkou až na Sněžku měli na kontě přes 20km. Byli jsme celkem znavení, ale ne tolik abychom se večer ještě řádně nepodívali na soudek Svijanské výroční 450ky, kterou pro nás zařídil z důvodu svého svátku Darek.
Protože druhá polovina pivní stezka se nacházela ve Vrchlabi tak mi čtyři cyklisti jsme v sobotu dopoledne vyrazili přes Svobodu nad Úpou, Trutnov staré předměstí, Hostinné, Kunčice nad Labem do Vrchlabí, což bylo asi 50km. Zde jsme úspěšně našli zbylé dva minipivovary „Pivovarská bašta“ a „Hendrych“, čímž byla Letní krkonošská pivní stezka splněna! My dříve narození cyklisté jsme usoudili, že po návštěvě dvou pivovarů bude nejlepší využít cyklobusu z Vrchlabí do J. lázní, tak mlaďasové to zvládli i zpět přes Hofmanovy boudy na kole a přidali si dalších asi 15km. Ti co nejeli s námi na kole, tak prý podnikli nějakou tustickou trasu okolo Janských lázní a navštívili kulturní program k zahájení letní lázeňské sezóny, který ten den zrovna probíhal.
V neděli pro cestu zpět zvolili mlaďasi kolo na celou trasu a ujeli tak dalších cca 88km. Co dodat? Skvělé ubytování, na rozdíl od loňska krásné počasí, dobrá nálada a i nějaké ty nachozené a naježděné kilometry.
Po týdnu jsme opět vyrazili na kola, teplota tentokrát nebyla tak vysoká jako minulý týden, ale hlavně to bylo bez vody a to je na kole základ. Ve 13 hodin se nás u morelu Daniela sjelo devět (z toho šest členů KTF). Vyjeli jsme přes Arnoltice, Černousy do Vsi, kde byla v místní hospůdce krátká občerstvovací pauza. Tři účastníci odtud jeli zpět do Frýdlantu kratší trasou a nás šest členů KTF pokračovalo dále přes Andělku, Višňovou, Minkovice, Vísku, Kunratice, Heřmanice do Dětřichova. Zde jedno pivko U Adamců a zpět do Frýdlantu. Ujeli jsme cca 42 km, to vše bez defektu a ve zdraví. Příští týden pokud nám opět bude přát počasí vyrazíme znovu, tentokrát v sobotu.
Po dvoutýdenní pauze způsobené špatným počasím a Josefovskou vycházkou jsme v neděli 30.3. opět vydali provětrat naše kola a těla. Účast byla malinko větší než minule, sjelo se nás devět, z toho pět členů KTF. Sraz byl u prodejny Kola Cirkl a odtud jsme jeli přes Horní Větrov do Zátíší, po liberecké silnici na Oldřichovské sedlo a dále po Viničné stezce do Ferdinandova, kde jsme na zahrádce U tetřeva doplnili vydané tekutiny. Po té jsme pokračovali do Hejnic, Lužce, přes osadu Peklo a dále zadní Raspenavou do Frýdlantu, kde jsme akci „vyhodnotili“ na zahrádce U potoka. Ujeli jsme cca 38km, počasí vyšlo nádherně, takže za týden snad zase vyrazíme – sledujte kalendář akcí na stránkách KTF.